Numele meu este Melinda Gordon.
Sunt măritată,
locuiesc într-un orăşel,
şi sunt proprietara unui magazin de antichităţi.
Aş putea fi ca şi tine.
Cu excepţia faptului că, de când eram mică,
am aflat că pot vorbi cu morţii.
E în regulă, scumpo.
Spirite legate de pământ, aşa le numea bunica.
Sunt blocate aici deoarece mai au treburi nerezolvate cu cei vii
şi vin la mine să caute sprijin.
Ca să-ţi pot spune povestea mea, trebuie să ţi-o spun pe a lor.
Excursia a fost excelentă.
Vor să vândă foarte repede.
Nu prea au negociat.
Negocierea e foarte importantă.
Trebuie să închiriez un camion ca să mă duc acolo săptămâna viitoare.
Drumul ăsta e chiar întunecos.
Fii atentă! Cât de departe eşti?
Nu ştiu.
Trebuie să-ţi iei un GPS.
Grandview 30 km. Ura.
Alte semne de civilizaţie.
Un magazin vechi pentru fructe.
Ştii ceva?
Cred că m-am oprit odată pe aici să iau nişte mere.
Şi...
Un fel de maşină...
Asta e ciudat.
Mel?
Cred că mă învârt în cerc.
Mel?
Jim?
Mel.
Jim!
Formează, formează, formează...
Excelent.
Bine.
Acum vorbesc cu poliţia. Trebuie să apară dintr-o clipă în alta.
Eşti bine?
Da. Sunt bine.
Scuză-mă dacă te-am speriat. S-a stricat?
- Da, nu mai merge. - Ridică capota.
Cauţi ceva?
- Ce să caut? - Cineva o să moară.
Încearcă acum.
Eşti o super specialistă. Cum ai făcut asta?
- Mai ai nevoie de ceva? - Cum pot ajunge înapoi pe Ruta 47?
Trebuie să te întorci pe acelaşi drum.
Urmăreşte indicatoarele. Uită-te după semnalizarea pentru Ruta 86 sud.
De acolo până la Ruta 47 ar trebui să mai fie cam 2 km.
Mulţumesc.
- La revedere. - La revedere.
Nu-mi amintesc să mai fi fost urmărită de vreun schelet până acum.
Era un spirit, crede-mă.
Nu arată de obicei aşa cum au murit atunci când îi vezi prima dată?
Aşa e. Nici nu vreau să mă gândesc ce s-a întâmplat cu tipul ăsta.
Ce ar fi să nu mai mergi pe drumul ăsta. Poate îl evităm pe tipul ăsta îngrozitor.
Îmi place stilul lui Jim Clancy.
Eschivarea - practicată de bărbaţi de secole.
A spus că o să moară cineva. Acest gest nu e chiar o eschivare.
Bine. Ce înseamnă asta?
Nu ştiu. O să încerc să-mi dau seama.
- Cum? - Nu ştiu.
Ne vedem la masă.
- La aceeaşi oră? Pe aceeaşi bancă? - Da.
Ce bagaj mare!
Vânzare directă, fără intermediari.
Problema este că vreau să cumpăr marea majoritate pentru mine.
Iar tu eşti cel mai bun client.
Trebuie să găsesc o soluţie.
Ce faci?
Încerc pe cât posibil să evit munca fizică pentru cu o să am destulă treabă.
Ned trece pe aici?
Nu. Învaţă împreună cu trei colegi.
Merg pe la fiecare pe acasă să înveţe.
O metodă bună să-ţi faci prieteni.
Pot să vină la mine acasă toată sesiunea.
Stau pur şi simplu în mijlocul camerei şi nu mă mai satur să-i privesc.
- Ca să fiu eu liniştită. - Am întrecut măsura?
- Dar n-au "muşcat". - Cred că aici e o problemă.
Vrea să fie cu prietenii lui. De aceea îi cheamă.
"Sunt prietenii mei, mamă." Fără să le spună pe nume.
Un comportament de copil foarte normal.
Aşa cred.
Nu mi-ai povestit cum v-aţi distrat, tu şi Tim.
Nu prea ne-am distrat. Nu am ce să-ţi povestesc.
- Ce s-a întâmplat? - Nu a venit.
- Ce? - Nu e mare lucru.
Melinda...
Melinda?
Scuze.
Aş aprecia foarte mult dacă nu i-ai spune lui Jim.
Bine.
Eşti bine?
Sunt în regulă. Tu arăţi de parcă ai văzut o fantomă.
E aşa greu să te rătăceşti?
Te descurci foarte bine. Nu ştiu unde suntem.
Parcă aveam o hartă, pe aici...
Îţi mulţumesc pentru asta.
Crezi că te las să te întorci pe drumul ăsta singură?
Uite harta!
Asta are vreun sens pentru tine? 190206?
- Restul de plată la ipotecă? - Nu.
- Ultima factură de la instalator? - Din nou, nu.
Nu ştiu.
Ce a fost...
- Benzina? - Nu. Am jumătate de rezervor.
Vezi asta?
Ce reprezintă?
Speram să-mi spui tu. Nu era acolo ultima dată când m-am uitat.
- Frânează. - E blocată pedala!
- Nu ai piciorul pe acceleraţie? - Ambele picioare sunt pe pedala de frână!
Fir-ar să fie! O să fie bine.
O să pun frână de motor.
Continuă să apeşi.
- Încerc! - Întoarce, întoarce.
În regulă.
Ce e?
- Cauţi cercul de la miezul nopţii? - Ce?
O să moară cineva.
Mi-am dat seama că suntem pe drumul greşit.
Am mers până acum pe cealaltă parte a oraşului.
Dacă aş putea folosi adrenalina care îmi curge acum prin vene...
Şi aş fi putut frâna, acum gândeam mai limpede.
Scuze.
De ce nu putem merge acasă...
Să ne uităm la nişte filme pe DVD ca orice cuplu normal?
Priveşte, putem opri pentru a întreba încotro s-o luăm.
Nu am nevoie de indicaţii. Mi-am dat seama pe unde s-o luăm.
- Trebuie doar să găsesc acel drum. - Stai un pic.
Asta e fata care m-a ajutat noaptea trecută pe drum.
Motorul pare a fi în regulă. E puţin cam fierbinte...
Oricum, dacă vrei s-o laşi aici, o să-i fac nişte teste.
Nu. Nu cred că are ceva maşina.
Asta e interesat.
Te superi?
Are lonjeron şi roţi de magneziu, ţeavă de eşapament de 10 cm, nu-i aşa?
Soţul tău se pricepe la maşini!
Cât admiră el maşina poţi să-mi spui pe unde s-o iau ca să ajung pe Ruta 47?
- Îţi fac o schiţă. - Mulţumesc.
- De când lucrezi aici? - E atelierul meu.
Serios?
- Adică nu... - E în regulă.
Tatăl meu iubea maşinile şi nu a avut un fiu, aşa că, iată-mă.
- Ceva de genul ăsta. - Sunt extaziată.
Nu ştiu prea multe despre maşini.
Nu avem zilnic astfel de probleme minore cu maşinile.
Majoritatea clienţilor noştri sunt împătimiţi ai curselor. Adevăraţi iubitori ai maşinilor.
Drumul pe care m-ai găsit noaptea trecută...
Ai idee dacă a fost vreun accident pe acolo?
Vreau să spun un accident soldat cu victime umane...
- Nu, din câte ştiu eu. - Altceva ieşit din comun?
Adică?
Eu ştiu... vreo maşină mergând aiurea...
Lucruri ciudate care să apară pe drum.
Este doar un drum greoi şi plictisitor. Şi cam atât.
Oricum asta e direcţia, iar ăsta e numărul meu de telefon.
- Dacă mai ai probleme cu maşina. - Mulţumesc foarte mult.
Ai auzit vreodată de Cercul de la miezul nopţii?
Ce e asta?
- Nu ştiu. - Nici eu.
În regulă, Joe. E gata.
E timpul să-l dezlipeşti pe soţul tău de lângă maşinile mele.
Iubito... Putem veni pe aici să stăm vreo săptămână. Ce zici?
Afacerile?
Schiţă direcţională.
- Ce e cu miezul nopţii? - Cercul de la miezul nopţii.
- E un nume, un loc, un obiect? - Niciunul dintre ele şi toate la un loc.
- Ai verificat cartea de telefon? - Da. Nu am găsit nimic.
Mulţumesc... Ne vedem data viitoare.
- Bună mamă. - Bună! Cum a fost la şcoală?
- Am nevoie de 10 dolari. - Pentru şcoală?
Nu.
- Atunci pentru ce? - Nu ştiu. Ca să-i am când sunt cu prietenii.
Dacă vrem să mergem la pizza sau ceva de genul ăsta.
Sunt şi copii în acest Cerc de la miezul nopţii...
Dacă nu, te rog du-mă acum acolo.
Ai idee ce înseamnă asta, Ned? Cercul de la miezul nopţii?
Nu.
Nu am auzit niciodată despre aşa ceva.
Jim lucrează în noaptea asta.
Iar eu sunt lihnită de foame. Vrei să mergem la Lento's să mâncăm ceva?
Mi-ar place, dar vreau să mă asigur că Ned
îşi face temele. Rămâne pe altădată?
- Da, nicio problemă. Noapte bună. - Noapte bună.
Nu ai nicio treabă cu asta.
Voiau doar să mă ducă acasă.
Nu mergi în maşina unor persoane pe care nu le cunosc.
Aceşti copii sunt prea mari pentru tine, Ned.
Le place de mine. Sunt prietenii mei.
- Ei sunt cei cu care înveţi? - Ce mare lucru?
E mare lucru că eu sunt mama ta.
Vreau să ştiu cu cine eşti şi unde te afli.
- Vrei să ai sub control tot ce fac. - Aproape tot, într-adevăr. Asta e treaba mea.
Nu eşti încă adult, Ned, chiar dacă tu ai această impresie.
Şi să nu dai vina pe Melinda. Mi-a spus pentru că ţine la tine.
Şi nu pentru că vrea să-ţi facă probleme.
Şi eu pot spune unele lucruri...
- Unde pleci? - Acasă, la închisoare.
Ned!
Eu nu am spus la nimeni secretul tău.
Dar nu despre asta este vorba.
Cine erau băieţii ăia?
Sunt colegi cu mine. Mă ajută să învăţ.
Acum o să mă ia de fraier.
Era pe maşină o etichetă cu nişte numere pe ea.
Ce reprezintă?
Hei.
Când ţi-am spus ieri despre Cercul de la miezul nopţii,
- ştiai despre ce e vorba. - Nu.
Nu glumesc, Ned.
Este un spirit ataşat de prietenii tăi,
sau de Cercul de la miezul nopţii, orice ar fi asta.
Un spirit periculos. Trebuie să-mi spui.
Nu ştiu nimic.
- Eu... - Melinda Gordon. Da.
Ştiu totul despre tine.
Eu sunt Kate Payne.
Mă bucur că te-am întâlnit într-un final.
Chiar aşa?
Da.
Intră aici. Îţi spun să intri aici.
Poate e un moment nepotrivit.
Nu. Este într-o pasă proastă. Nu-ţi fă probleme.
Mi-a părut bine să te cunosc.
Intră aici.
Fă-mi o favoare şi intră aici.
Intră aici.
Îţi dai seama că acesta este un obiect neînsufleţit şi nu te poate înţelege?
Mă înţelege. Toate mă înţeleg. Înţeleg fiecare cuvânt pe care-l spun.
Cine?
Cine? Cuiul, rama de tablou, ciocanul. Ciocanul mă înţelege.
Ticălosul plănuise totul dinainte.
Am fost avertizată că eşti într-o pasă proastă.
Da, sunt într-o pasă proastă.
Pentru că unii oameni ştiu cum să mi se bage pe sub piele.
Unde e ciocanul meu? Nu mai găsesc ciocanul.
Era chiar aici. Îmi pierd minţile.
Pe ăsta îl căutai?
Da. Ştii ceva? M-am iritat suficient de mult
pentru o zi. Mulţumesc.
Scuze. Moment nepotrivit.
Nu vreau să vorbesc despre asta! Te rog să nu încerci să mă tragi de limbă!
Nicio problemă. La revedere.
Este vorba despre soţia mea, dacă vrei neapărat să ştii.
Nu vreau neapărat să ştiu. Dacă tu nu vrei să vorbeşti despre asta...
Mulţumesc. Mă simt mult mai bine.
Acum, cu ce te pot ajuta, Melinda Gordon?
Ai idee ce reprezintă numerele ăstea?
- 190206. Coordonate? - Am verificat deja. Nu se potrivesc.
Considerând din punct de vedere numerologic până la... 9.
- Ceea ce înseamnă? - Ceea ce înseamnă 9.
9 este un număr divin, numărul împlinirii, numărul etern.
Chinezii îl consideră numărul ceresc.
Este fabulosul al nouălea fel de mâncare la favoritul meu restaurant vietnamez.
Carne de vacă sau peşte.
Te ajută cu ceva vreuna din aceste informaţii?
Nu chiar.
Bineînţeles că nu. Pentru că niciuna dintre ele nu are legătură cu numerologia.
- Nu are? - Nu, nu are!
Dar asta nu mă opreşte să merg mai departe cu aceste detalii neimportante pe care le ştiu.
- Este o dată! - Este o dată din calendar.
Provoacă-mă şi data viitoare când vii pe aici, bine?
19 februarie 2006. Se împlineşte un an lunea viitoare.
Este o dată importantă. Pe 19 februarie 1945 a avut loc bătălia din Iwo Jima.
Fonograful a fost inventat în 1878.
Pe data de 19 februarie 1964 Paul Simon a scris "Sound of silence".
Pentru mine a fost o melodie bună pentru momentele intime.
De unde ştii toate astea?
În timp ce alţi copii jucau baseball afară...
- Tu studiai. - Nu. Eu urmăream fetele.
Niciodată nu învăţam.
Nu trebuia să studiez, pentru că reţineam totul foarte repede.
Dar pe fete nu puteam să le înţeleg aşa uşor.
Ai auzit vreodată de Cercul de la miezul nopţii?
Un club de tricotat pentru cei care au insomnii?
Eşti haios. Da sau nu?
Nu.
Nu? Asta e tot?
Nu reprezintă niciun obicei medieval sau vreo altă însemnătate?
Nu. Nu ştiu nimic despre aşa ceva.
- Atunci... - Am un tablou de agăţat pe perete...
Grozav.
Dacă vrei vreodată să-mi povesteşti...
Ştiu să ascult.
Nu-mi amintesc să mai fi făcut asta până acum...
Aşa mă gândeam şi eu.
E de reţinut.
Să-i dăm drumul!
Nu-mi vine să cred că m-ai minţit.
Era secret. Am promis să nu spun.
Ăsta era Cercul de la miezul nopţii? Nu mai e şi altceva?
Pentru că nu e de joacă, Ned.
Este o cursă, are loc de câteva ori pe lună.
Se întrec pe bani, pe taloane de maşină, chestii din astea.
- Fără reguli. - Unde credea mama ta că eşti?
În pat.
Am ieşit pe fereastră.
Nici nu-ţi închipui în ce te-ai băgat.
Delia era furioasă. Era foarte afectată.
Ea ştia că băiatul ei doarme în cameră.
Credeam că n-o să mai mergi pe acel drum fără mine.
A trebuit să profit de ocazie.
- Ai văzut spiritul? - Era în maşina care s-a accidentat.
- Crezi că el a cauzat asta? - Nu ştiu ce să cred.
Ştiu că fantoma este ataşată de cineva, dar totul este atât de secret.
Trebuia să vezi cum au fugit toţi când au auzit sirenele.
Crezi că încearcă să rănească concurenţii?
Da. Şi sunt foarte îngrijorată pentru Cindy, pentru că a spus că o să moară cineva.
Poate că aşa a murit, într-un accident.
Caut în continuare pe internet, dar deocamdată fără succes.
Nu ştiu cum îl cheamă. Nu ştiu cum arată.
Nu ştiu când a murit.
O să verific în baza de date de la serviciu, o să mai întreb pe unul, pe altul.
Uite, fără supărare. Nu este ceva despre care să vorbeşti.
Înţeleg, dar oamenii pot avea de suferit.
Face parte din distracţie.
- Poate pentru unii. - Erai la un pas de moarte noaptea trecută.
Noaptea trecută? Nu prea cred. Eram în pat, la mine acasă, noaptea trecută.
Nu ştiu despre ce vorbeşti. Scuze. Melissa, nu-i aşa?
Melinda.
Da, bine, trebuie să plec. E cafea şi plăcintă în sală.
Serveşte-te. Mulţumesc că ai trecut pe aici.
Odihneşte-te în pace, Gordon Pike.
A murit într-o cursă ilegală de maşini pe data de 19 februarie, anul trecut.
În acelaşi loc în care mi s-a stricat maşina.
Spune că îi aparţinea lui Pike, client obişnuit. Concura cu un tip pe nume Ray Peters.
Nu există nicio acuzaţie. Nu am mai găsit nimic altceva.
Uită-te în josul paginii.
Stătea cu logodnica, Cindy Brown.
- Cindy a noastră. - Exact.
Acum ştiu cine e spiritul şi de cine e ataşat.
- Ce încearcă să facă? - S-o protejeze? Nu ştiu.
Poate vrea să-i distrugă pe toţi cei care concurează împotriva ei...
Un adevărat romantic.
- Ce o să faci? - O să găsesc spiritul diseară.
Mă ajuţi?
Interesant...
Doar stai în lumina farurilor.
Bine. O să-ţi fac semn dacă am nevoie de tine.
Ştiu cum te cheamă.
Gordon Pike.
Ştiu că ai murit într-o cursă de maşini.
Te pot ajuta.
Cred că ştiu ce se întâmplă.
Are legătură cu Cindy, nu-i aşa?
Da, are legătură cu Cindy.
Te pot ajuta să vorbeşti cu ea, dacă vrei.
Poate asta te-ar ajuta să treci dincolo. Oricum nu mai poţi sta aici.
Nu ai de ce...
Am antrenat-o, am învăţat-o cum să conducă într-o cursă.
Tot ce ştie în domeniu, a învăţat de la mine.
Asta nu înseamnă că o poţi proteja mereu.
Nu vreau s-o protejez.
Vreau s-o omor.
Ea credea că e la fel de bună ca mine. Voia să demonstreze că e mai bună.
Nu înţeleg. Credeam că sunteţi un cuplu. Nu eraţi logodiţi?
Am fost prima ei dragoste. Credea că sunt un star rock.
Multora le era frică de mine pentru că eram un concurent de temut.
Dar ei nu îi era teamă de mine.
Nimeni nu mă mai privise aşa cum mă privea ea.
Atunci, ce a mers prost?
Am lăsat-o să-mi conducă maşina.
Ce?
Am învăţat-o să conducă pentru curse. I-am arătat tot ce ştiam în domeniu.
Şi ea era bună. Era făcută pentru asta.
Din acel moment nu a mai avut nevoie de mine.
Voia să demonstreze că era mai rapidă şi mai deşteaptă.
- Era? - Mai deşteaptă, poate.
Ştia cum să mă enerveze înainte de cursă.
Se dădea la puştii din echipă. Voia să concureze cu mine.
Şi întindea coarda din ce în ce mai mult.
- Uneori îşi bătea joc de protoxidul de azot. - Protoxid de azot?
Îl injectezi în rezervor atunci când vrei să-i depăşeşti rapid pe concurenţi.
Sau îmi strica mixtura combustibilului. Chestii mici.
Dar la un moment dat am început să pierd, şi nu mai era deloc haios ceea ce făcea ea.
În noaptea în care am murit, era o cursă importantă
între mine şi Ray Peters, pentru 15.000 de dolari.
M-a avertizat că n-o să mă lase să câştig acei bani.
Şi... ce s-a întâmplat?
Am intrat în curbă, am apăsat butonul pentru a injecta protoxidul de azot.
Următorul lucru pe care mi-l amintesc...
Pluteam deasupra maşinii, privind-o cum arde.
Şi mi-am văzut corpul zăcând acolo.
Toată pielea arsese...
Chiar crezi că Cindy ar fi putut să facă aşa ceva?
Poate da, poate nu. Acelaşi rezultat.
A întrecut măsura.
Tu ai cauzat accidentul de noaptea trecută?
Doar mă distram, îl făceam pe Jimmy să se distreze puţin cu ea.
Am păstrat ce e mai important pentru luni.
19 februarie.
Noaptea în care ai murit, anul trecut.
Îmi pare rău. Nu m-am putut abţine să nu râd.
E în regulă. De obicei, în momentul ăsta, lumea e deja în lacrimi.
Îmi imaginez deja spiritul lui Gordon alergând pe traseu,
încercând într-una să câştige cursele.
Ce idee haioasă.
Îţi dai seama că nu glumesc.
Tu chiar crezi asta.
Mi-a spus că el l-a făcut pe Jimmy să-ţi accidenteze maşina, în timpul cursei.
Ce urmăreşti?
Cred că Gordon încearcă să-ţi facă rău.
Nu-mi poate face mai mult rău decât a făcut până acum.
Mi-a spus că el te-a învăţat totul despre curse.
Aşa e. Dar odată ce am învăţat...
Pot face cu maşina tot ce vreau.
Prima cursă la care am participat, am şi câştigat-o.
Şi de atunci până în prezent le-am câştigat pe toate. A fost o nebunie.
Am devenit populară într-o clipă.
Gordon devenise foarte gelos.
El tot credea că e mai bun ca mine şi niciodată nu mă lăsa să uit asta.
Şi-a adus chiar şi o maşină tocmai din Japonia cu volanul pe dreapta...
Făcea orice ca să atragă atenţia.
Aşa că, normal, l-am provocat.
Şi l-am învins.
În continuu.
Deja nu mai eram iubita lui Gordon Pike.
El era iubitul lui Cindy Brown.
- A spus că el a fost prima ta dragoste. - A fost.
Reprezenta exact viziunea mea despre cum ar trebui să fie un bărbat.
Şi el mi-a arătat de ce aş fi în stare. Mi-a arătat tot ce se putea face.
Niciodată nu am crezut că aş avea vreun talent, cu atât mai mult unul ca acesta.
- O singură problemă. - Care?
Odată ce a văzut cât sunt de talentată, a vrut "să bage geniul înapoi în sticlă".
Cum?
Făcea orice să-i convingă pe ceilalţi să nu concureze cu mine.
Ce s-a întâmplat în noaptea în care a murit?
Gordon era nervos. Ray Peters nu a mai fusese învins niciodată.
A trebuit să aştepte să-i vină rândul.
Tu cu mine, în sfârşit.
- Omule, tremur... - Da, o să tremuri.
Cu tine ar trebui să concurez, nu împotriva prietenului tău.
Din câte am auzit, pe tine ar trebui să te înving.
Da, aşa e, dar mai întâi trebuie să-l învingi pe el.
S-a făcut.
Atunci şi-a pierdut cumpătul. Şi nici eu nu prea i-am fost de ajutor.
Ce vrei să spui?
Mi-a plăcut.
Mi-a plăcut cum a spus Ray ce a avut de spus.
A fost un compliment mai mare decât orice alt compliment spus vreodată de Gordon.
El crede că i-ai umblat la maşină, gest care ar fi cauzat accidentul din acea noapte.
Nu am nicio legătură cu ceea ce i s-a întâmplat lui Gordon.
Ray Peters l-a scos de pe pistă. Toţi ştiu asta.
- Deci, Ray Peters este cauza accidentului? - Regele "şmecheriilor"?
Probabil a făcut-o la ieşirea din curbă.
Atunci când nimeni nu avea cum să vadă ce se întâmplă.
- Da, dar maşina lui Gordon a explodat. - Uite ce...
L-am iubit pe Gordon, chiar şi atunci când îl uram. Înţelegi?
Nu chiar... nu.
Nu aş fi putut face niciodată ceva care să-i facă rău. Cu atât mai mult să-l omor.
Iar dacă el este cu adevărat aici, aşa cum spui tu, ştie asta.
Este ca în "Poveste din cartierul de vest"...
- Sau "Cui i-e frică de Virginia Woolf?"... - E atât de ciudat.
Doi oameni care la început se iubeau, sfârşesc prin a se urî.
Cum s-a putut întâmpla aşa ceva?
Întrebarea pe care ar trebui să ţi-o pui este: "De ce au lăsat asta să se întâmple?".
Ce vrei să spui?
Ei bine, toţi avem un loc de "depozitare", nu-i aşa?
Resentimentele, invidia, supărarea...
Mulţi oameni deschid acest "depozit" şi lasă o parte dintre ele acolo.
Se descurcă cu ele. Scapă de ele.
Cred că tu nu mai ai loc în "depozit"...
Uneori vreau să dărâm peretele că să măresc spaţiul "depozitului"...
Ideea e că, un cuplu, doi oameni, încep să se folosească de lucrurile rele,
din acel "depozit", unul împotriva celuilalt. De ce mai rămân împreună?
De ce nu merg mai departe?
Poate au ceva de câştigat din asta.
Da. Simţeau nevoia să se simtă groaznic.
Pentru unii oameni, această nevoie este la fel de puternică ca şi necesitatea de a respira.
E ca şi cum s-ar devora unul pe celălalt, ca şi cum ar încerca...
Să se convingă unul pe celălalt că ei nu merită să fie fericiţi.
Mă bucur că eu sunt mai naiv.
În niciun caz.
Trebuie să-i ţii separaţi pe acei doi oameni, pentru totdeauna.
Cum o să faci asta?
O să vorbesc cu un tip pe nume Ray Peters.
Acum vrei să reiau legătura cu tipii ăştia?
Ceea ce vreau de la tine e să-mi faci cunoştinţă cu Ray Peters. Este important.
- În legătură cu spiritul? - Da, dacă trebuie neapărat să ştii...
- Îmi place să ştiu cât mai multe. - Eşti imposibil.
Gândeşte-te la mine ca la o cutie de rezonanţă.
Mă prezinţi lui Ray Peters sau nu?
O să mă scapi de mama, care nu mă lasă nici să respir?
Eşti norocos că ai o mamă care are atât de multă grijă de tine.
Şi "noi" nu ne apropiem, sub nicio formă de maşini.
Ştii unde lucrează Ray Peters?
Deci temutul Ray Peters livrează pizza?
Da.
Foarte, foarte repede.
Bine.
De ce îmi pune atâtea întrebări, Ned?
E în regulă. E cu mine.
Bine, am înţeles, Ned. Mulţumesc.
Vreau să vorbim despre acea noapte. Îţi aminteşti ceva?
De parcă aş putea uita.
Dacă mă bucur că a murit Gordon? Nu.
Sunt fericit că n-am fost eu? Da.
Ce-mi poţi spune despre accident. Oamenii spun că tu l-ai scos pe Gordon de pe pistă.
Oamenii pot spune tot ce vor.
Bine, dar ai făcut-o? Pentru că Cindy aşa crede.
- Şi dacă am făcut-o? - Vreau să ştiu.
Nu pentru că aş vrea să-ţi fac probleme, ci pentru că e important să ştiu.
Orice s-ar fi întâmplat în acea noapte este între mine şi Gordon, iar Gordon este mort.
Aşa că nu vei şti niciodată cu adevărat ce s-a întâmplat.
O să te văd diseară?
Concurezi diseară?
Sigur că da...
Concurez cu Cindy Brown. În sfârşit...
În amintirea lui Gordon.
Acum ştii de ce îmi place de tipii ăştia.
Tu, în magazin, chiar acum.
Dacă a fost Ray Peters, cum de nu-mi aduc aminte?
Tu spuneai că nu-ţi aminteşti cu exactitate ce s-a întâmplat.
Cindy mereu îşi bătea joc de maşina mea. E singurul lucru care explică explozia maşinii,
nu faptul că m-a scos Ray de pistă... Nu ar fi avut cum să cauzeze asta...
Nu cred că ea a făcut ceva înadins.
Cred că te mai iubea...
- Aşa crezi? - Da.
Nu cred că ar fi încercat vreodată să te omoare.
Iartă ce a fost, Gordon.
Trebuie să treci dincolo. Împacă-te cu asta.
Mai trebuie să fac ceva înainte să trec dincolo.
Ce?
S-o iau cu mine.
Şi o să mă asigur că aşa va fi.
Vino cu mine la garaj şi o să te ajut să vorbeşti cu ea.
Du-te tu. Transmite-i salutări din partea mea.
Dacă faci asta, poţi să-ţi iei la revedere de la trecerea la profesionişti.
Asta e mai important decât trecerea la profesionişti.
- Ce, răzbunarea? - Ce spui de-a face dreptate?
Nimeni n-a făcut nimic pentru a afla adevărul
despre moartea lui Gordon. Nimănui nu i-a păsat.
Ei cred că nu-mi pasă. Dar vor vedea că nu e chiar aşa...
Vreau ca tu să faci asta. Vreau să se facă dreptate. Asta îşi doreşte Gordon.
- Oamenii or să vadă ce ai făcut. - Vreau doar să-l forţez să intre în zid.
Are şanse mari să se rostogolească. O să primească exact ce merită.
Ray Peters l-a omorât pe Gordon. Diseară o să-i întorc acest serviciu.
Cindy n-ar putea să-mi facă rău, chiar dacă ar încerca.
N-aş subestima-o.
De ce? Pentru că ea crede că eu am fost cauza accidentului în care a murit Gordon?
Nu. Ea crede că tu l-ai omorât.
Să vedem ce poate.
Vrei să ştii cine l-a omorât pe Gordon Pike?
- Chiar vrei să ştii? - Da.
Gordon Pike l-a omorât pe Gordon Pike. Asta e.
Ce vrei să spui?
A încercat să mă scoată de pe pistă.
Dar îi ştiam mişcările, l-am văzut cum face, de sute de ori.
Am frânat. A intrat în mine, a pierdut controlul şi s-a răsturnat.
Cred că i s-a spart rezervorul. Nu ştiu.
Dar când a a intrat în canal, a explodat maşina.
A murit pentru că a încercat să-mi facă rău. S-a întors împotriva lui.
Are dreptate?
Era pregătit.
Ştia ce aveam de gând să fac.
Mi-a folosit strategia ca să mă facă să derapez.
Ce?
Am lovit rezervorul în care era protoxidul de azot.
Apoi totul s-a albit.
- Cu cine vorbeşti? - Haide. S-o facem.
E maşina lui Cindy.
I-am stricat sistemul de direcţie.
Ce?
Eşti nebună.
Opreşte maşina!
Opreşte maşina, Cindy! Te rog!
Opreşte maşina, iubito. Te rog. Este numai vina mea.
Îmi pare foarte rău. Ştiu că nu ai fost tu.
Ai grijă!
- Fă-i puţin loc! - Sunt în regulă! Sunt bine.
- Ce s-a întâmplat? - Nu ştiu.
S-a stricat direcţia.
Jur că am verificat-o, Cindy. Era în regulă.
El a făcut asta, nu-i aşa? Spune-mi. El a fost!
Bine, Cindy, te rog.
Ştie ce s-a întâmplat. Ştie că n-ai fost de vină nici tu şi nici Ray.
- A fost greşeala lui. - Tocmai a încercat să mă omoare!
Nu, el te-a salvat.
Ştia că ceva nu e în regulă. El te-a salvat.
Spune-i că-mi pare rău.
Este aici.
L-ai simţit. L-ai putut simţi şi în maşină, alături de tine.
Aşa e.
L-am simţit.
Te poate auzi.
Gordon?
Chiar mă urăşti atât de mult, încât să vrei să mă omori?
Voiai să fi mai bună ca mine.
Ştie că tu voiai să fii mai bună ca el.
Ai vrut să te răzbuni pe mine?
Mă faci să mă simt ca şi cum aş fi făcut ceva rău.
Asta doar pentru că am devenit atât de bună?
Credeam că asta o să te îndepărteze de mine...
Îi era teamă că o să-l părăseşti.
Cu cât încerca mai mult să mă oprească, cu atât voiam mai mult să-l rănesc.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău că ai crezut că eu ţi-aş fi făcut ceva.
Ceva atât de oribil, în acea noapte...
Şi eu aş fi crezut la fel, în locul tău.
Ce ne spune asta, despre noi?
Aşteaptă. Asta este? Lumina aia e pentru mine?
Asta înseamnă că eşti gata să treci dincolo.
Ce?
Spune-i că am avut nevoie de ea, mai mult decât mi-aş fi dorit.
De asta am îndepărtat-o, dar nu am lăsat-o să plece.
Spune-i că ar trebui să mă uite, dacă e fată deşteaptă.
N-o să te uite niciodată.
Gordon! Nu vreau să te dau uitării.
Mi-ai schimbat viaţa.
Ai însemnat ceva pentru mine...
Doar că n-am ştiut să apreciez.
Eram confuză.
Dacă aş mai avea o şansă...
Spune-i să-şi acorde o şansă, pentru mine.
Ce s-a întâmplat?
A plecat.
Pentru totdeauna?
Asta depinde de tine.
Îl poţi păstra mereu undeva în sufletul tău...
Mai sunt nişte lucruri pe care a vrut să ţi le spun.
Bine.
Traducerea si adaptarea - iaur Discutii pe www.tvblog.ro